David, er det deg?
- Du vil aldri gjette hva jeg fant. - Vi må stikke. Jeg hørte noe.
Vi har blitt for lenge. Kom an!
Kom an!
Vi må fortsette.
- Kom, vi er nesten framme. - Du må gjøre det uten meg.
- Jeg forlater deg ikke. - Stol på meg. Jeg er hjemme før middag.
- Nei, du beholder geværet. - Stikk, mamma kan ikke være alene.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
Hvor er broren din?
Han fant en hjortesti på veien tilbake.
- Han skulle forsøke å felle en. - Han er en god gutt.
- Dere må holde sammen... - Jeg vil ikke prate om det.
Ikke tenk på meg.
Fant du noe annet? Bøker?
Heng det opp blant de andre.
- Jeg angrer på at du ikke fikk se havet. - Det er ikke din feil.
Jeg må få ønske iallfall.
Hva er meningen med å ønske noe som aldri blir noe av?
Anna, hvis vi ikke har håpet-
-hva er da meningen med å leve?
Det er ikke likt David å være ute så sent.
Han kommer nok snart.
Det nytter ikke å late som om ingenting er galt.
- Du vet ikke hvordan framtiden blir... - La meg snakke ferdig.
Jeg vil at du og broren din finner folk som er verdt...
å dele livet med.
- Og kanskje finne byen ved havet. - Havene er nok bare en myte, mamma.
Kanskje det.
Jeg vil at du hjelper meg opp så jeg kan se soloppgangen i morgen.
- Du vet at det ikke går. - Jeg holder ikke på å bli forandret.
Jeg holder bare på å dø.
- Jeg er ikke syk. - Hva vil du?
Samme som du. Rent vann, kanskje fange en fisk. Jeg trodde jeg var alene her.
- Hvorfor fulgte du etter meg? - Folk må holde sammen.
- Kast geværet over gjerdet. - Jeg kan ikke gi deg våpenet.
Gjør det, ellers får du en kule i deg.
Har du flere våpen? Pistol, kniv?
Jeg heter Peter.
- Jeg er Anna. - Hyggelig å treffe deg, Anna.
Så... hva skjer nå?
- Får dere mange besøkere hit? - Handelsmenn nå og da.
En del er snille, andre ikke.
Litt av et sted du har her.
- Det er hjemmet mitt. - Så ovnen og stedet. Kan du smi?
- Hele familien kan metallarbeid. - Imponerende!
Nå er det mørkt. Du venter vel tilbake dine snart.
Snart nok.
- Du er troende, ser jeg. - Mamma lærte meg Bibelen.
Det er det beste man kan være i disse tider.
Jeg tilhører et kollektiv. Troende, gode folk.
Vi er ganske langt herfra, men det er... hyggelig.
Vi har et innsjø med rent vann, mat.
Vi skaper oss et liv.
Mamma pleide å fortelle om en sånn bosetning ved sjøen.
Pleide å fortelle?
Er alle døde?
Det er ingen fare. Jeg forstår hvorfor du løy.
Moren din virker som en smart kvinne.
Hun var den beste blant oss.
Iblant dør de gode først og de onde lever videre.
Det er sent. Hvil litt. Det er langt til landsbyen vår.
- Hvem har sagt at jeg blir med? - Valget er ditt.
Vi kan trenge en smed, og du er tryggere hos oss.
- Jeg kan ta vare på meg selv. - Det tviler jeg ikke på.
Men ingen skal måtte være alene.
- Er det ok å sove her? - Du får sove utenfor gjerdet.
- Du har ikke mye tillit til folk. - Tillit skal man fortjene.
Du har rett.
Tenk på tilbudet mitt.
- Hvor gammel er du? - 19.
Har du aldri kjent til noe annet?
Har du begravet mor i nærheten?
Selvsagt.
Oppe på den høyden.
Hun likte alltid utsikten.
Om du syns at det er passende... vil jeg si noen ord.
Det hadde hun satt pris på.
Gud velsigne disse to.
Bevare deres sjeler. Vi kommer til å forenes en dag...
i Din evige nåde. Amen.
Amen.
Jeg kunne aldri finne de rette ordene.
Velsignet er de sørgende.
- Den var min brors. - De levende trenger det bedre.
- Den var ladd. - Du har nok fortjent tilliten min.
Jeg har tenkt å følge den fjellryggen noen dager.
Takk.
- Trenger du hjelp til å bære? - Nei.
Du ser ut til å ha halve hytta med deg.
Jeg hadde tatt mer om jeg kunne. Jeg ville ikke etterlate mammas bøker.
Vi har noen bøker i landsbyen.
Det var fint av deg å begrave familien din der borte.
Det er det ikke mange som gjør lenger.
- Jeg fant aldri Davids kropp. - Herren trenger bare sjelen hans.
Ned!
Jeg har aldri vært så nær en Forandret før.
- De er ikke forandret. - Hva er de da?
De er menn. Vi kaller dem Berserker.
- Rart å se dem utenfor byen. - Later de bare som?
De dyrker legenden om Forandringen.
Om de kunne, ville de smittet seg selv. Vi må fortsette.
Husker du noe fra den gamle verdenen?
Jeg var ung.
Åtte eller ni...
Jeg har bare korte minnebilder. Jeg vet ikke om de stemmer eller...
eller om de ble til etter hvert.
Foreldrene mine var universitetslærere.
De flyttet ut i skogen for å studere... primitiv overlevelse.
Mamma var gravid med broren min da og ville klare det uten moderne medisin.
Hun fortalte at alle vennene hennes syntes at hun var helsprø.
Hva skjedde med pappaen din?
De oppdro broren min, fikk meg...
Så ble pappa syk. Det skjedde under en reise mot byen.
Jeg var liten da, men hun fortalte at han ble forvandlet til noe...
som ikke lenger var menneskelig. En villmann.
Hun drepte ham for å beskytte oss.
Foreldrene mine...
tok med meg inn i skogen for å overleve.
Men de var sta.
De ville ta tilbake det som tilhørte oss.
De forlot meg her med bestefar og kom aldri tilbake.
Da var sykdommen under kontroll og monstrene drept.
Men folk blir sin egen versjon av et monster.
Tror du at Berserkene drepte dem?
Enten det, eller...
De syntes vel at de ville klare seg bedre uten en unge i hælene.
Du må aldri tenke sånn.
Peter!
- Berserker? - Ikke deres stil.
Det er sikkert en annen fraksjon som hevder sitt revir.
- Kan du gå? - Ja.
Kan du hjelpe meg?
Jeg ser meg omkring litt.
Ikke gå for langt.
- Hvor skal du? - Du var borte da jeg våknet...
Det er ingen fare med meg. Kom, jeg har funnet noe.
- Jeg så røyken i morges. - Er det en av dem? Berserker?
- Nei, det er bare en gammel mann. - Skal vi gå ned?
Vi kjenner ham ikke. Det kan være en felle.
- Du sa at folk burde holde sammen. - Ja, gode folk.
Vi går tilbake, henter veskene våre og holder oss på avstand.
Hei! Her oppe! Vi er ikke syke.
Kom ned!
Jeg lurte på når dere hadde tenkt å gi dere til kjenne.
- Visste du hvor vi var? - Ikke smart å tenne bål om dagen.
- Med mindre man ikke vil bli oppdaget. - Så godt alle er overens.
- Jeg skulle akkurat skyte dere. - Jeg er glad at du ikke gjorde det.
Godt jobbet, min sønn. - Legg ned våpnene og vær siviliserte.
Kniven din, vennen.
Ned, ned.
Unnskyld dramatikken. Man kan aldri være forsiktig nok.
Nei, det kan man ikke.
- Sett dere og gjør oss selskap. - Vær så god.
- Hva gjør dere her omkring? - Vi er på vei tilbake til mine folk.
- Hva er det for folk? - Vi har dannet et samfunn.
Samfunn?
Det er en uvanlig beskrivelse for tiden. Mener du de religiøse ved innsjøen?
Det stemmer.
Dere er velkommen til å slutte dere til.
Du burde spørre mannen din før du gir ut invitasjoner.
- Han er ikke mannen min. - Er du her frivillig?
- Det er klart at hun er. - Jeg spurte ikke deg.
- Jeg tar mine egne valg. - Vi har støtte på gruppen din.
- Rart, jeg kjenner dere ikke igjen. - Det var lenge siden nå.
Vi hadde med Judith og Zack å gjøre.
- Det har ikke bare vært vi to. - Nei, nettopp.
- Vi er bare på gjennomreise. - Der har vi hele problemet.
- Du ba ikke om vår tillatelse. - Jeg ber om den nå.
Vi godkjenner det. Men avgiften...
blir pakningen deres. Dere har gode verktøy med dere og presenningen.
- Ok. - Da er det bestemt. Og jenta?
Hva mener du?
Gruppen hans tok veldig mye fra oss.
Veldig mye. Ikke mer enn rett at vi tar tilbake noe.
- Over mitt lik! - Gjerne for meg.
- Ta pakningen, men hun blir med meg. - Tror du at du har noe valg?
Vi kan vel la jenta bestemme? Hun tar sine egne valg.
Det er sant!
Så uforskammet av oss. Nå, lille frøken, vil du bli hos oss?
Jeg blir om dere lover å ikke skade Peter.
Ja da, det kan jeg love. - Du kan gå, Peter.
Å nei, vi beholder geværet. Stikk nå, vi trenger ikke mer tull.
Vær så snill, ikke gjør ham noe!
Din jævel!
De hadde drept meg.
Og gjort Gud vet hva med deg.
- Du skulle ha hørt på meg. - Jeg prøvde å gjøre det eneste rette.
Jeg bestemmer hvem som får slutte seg til gruppen vår, ikke du!
Jeg tilgir deg.
Jeg vil bare ditt beste, ok?
Leter du fremdeles etter den der andre verdenen?
Har du sett havet noen gang?
Da jeg var liten. Før alt dette skjedde.
Havet betydde trygghet for oss.
Jeg traff en mann en gang som påsto han kom fra Havene.
Jaså?
- Jeg trodde mamma fant på det. - Jeg vet ikke om det er sant.
Det er en gammel myte fra Forandringstiden.
Det skal ha vært et sted der sykdommen ikke fantes.
- Har du prøvd å finne det? - Mange ganger.
- Hva har hindret deg? - Livet, folkene jeg lever med nå.
- Mitt kall er å hjelpe dem. - Hva gjør du da her?
Jeg er landsbyens prest.
Jeg kom hit for å finne folk som kan følge forsamlingen vår.
Det var derfor du oppsøkte meg.
Det fins kanskje virkelig, men det er likevel bare et sted.
Det er mennesker som gjør det spesielt.
Vi burde sove under åpen himmel i natt.
Vent litt! Det trengs ikke.
Peter! Gode Gud, hva skjedde?
Det er ingen fare. Godt å se deg, Judith. Dette er min venn Anna.
Vi får bli kjent senere. Vi må stikke. Zack vil treffe deg.
- Har det skjedd noe? - Jeg lar ham fortelle. Kom nå.
- Du ser for jævlig ut. - Du skulle sett den andre typen.
Du kjenner til rutinene. Forlat våpen og pakning før du går inn.
- Gode Gud, hvor fant du disse? - Pass språket, Ben.
Jeg kom over to menn i skogen. Det endte ikke lykkelig.
Man skulle tro at folk hadde lært å komme overens nå.
- Du fant noen til å slutte seg til oss. - Tvilte du på det?
- Jeg er Ben. - Anna.
- Kniven din også. - Jeg beholder helst den.
Hvis du vil komme inn i landsbyen vår må du følge reglene våre.
Velkommen hjem!
- Vi begynte å ane det verste, bror. - Det var vanskeligere enn ventet.
- Det er ikke mange igjen i fjellene. - Reisen var visst verd strevet.
Dette er Anna. Hun er troende.
Hun overlevde farsotten, men familien hennes ble rammet for en måned siden.
Så jeg tilbød henne en plass her hos oss.
Velkommen, Anna. Jeg heter Zack og er grunnlegger av bosetningen.
- Takk for at dere tar imot meg. - Vi burde feire!
Men først har vi et hasteproblem å ta fatt med.
Vi har hatt besøk av en ubuden gjest.
- Det angår bare de eldste. - Nei, hun er bundet til meg nå.
I morgen ønskes hun velkommen i flokken, men i dag bør hun se det jeg ser.
Akkurat som du ser for Zack.
Ålreit.
Hei! Reis deg så vi ser deg!
Den jævelen har solgt sjelen sin. Jeg har ikke fått et ord ut av ham.
Han plystrer bare.
- Gikk han bare inn i leiren? - Vi fant ham ved den gamle mølla.
Det er 25 kilometer herfra. Dere burde ha forlatt ham der!
- De inntrenger, vi må slå tilbake. - Vi har ingen midler å starte krig med.
- Berserker er like ille som forpestede. - Har du sett noen bli forandret?
- Du vet hva jeg så. - Jeg kjempet i krigen.
Jeg så menn og kvinner bli bitt av skapninger som ikke var menneskelige mer.
Du skulle hørt deres skrik.
Til slutt... renner bare sjelen ut av dem.
- Men de er ikke drepe på ordentlig. - Derfor må vi rense opp.
Berserker er menn. Dem kan man prate fornuft med.
Syns du at det ser ut som en mann?
Gud er god! Jeg ventet på at du skal bestemme.
- Er alt dette ditt? - Å være eldste har sine fordeler.
- Hvorfor er jeg knyttet til deg? - Jeg er din sponsor her i landsbyen.
Det er en tradisjon.
Jeg setter virkelig pris på alt du har gjort for meg, men...
jeg vil ikke at du får feil inntrykk av meg.
Du er akkurat den slags kvinne jeg trodde at du skulle være.
Ikke vær redd, Anna.
- Er det rett å holde Berserken her? - Han får sin dom og da forsvinner han.
- Hva betyr det? - Er han uskyldig, slippes han.
Hvis han er skyldig... får han sone for forbrytelsen sin.
Vi har ikke plass for gudløse.
Slapp av. Gud er god.
Pass på å hvile deg. Det blir stor feiring i kveld for deg.
Vi åpner sikkert noen flasker av Bens vin. Den er ikke så ille.
Den er litt beskt, men du vil sikkert like den.
Hva om jeg ikke vil bli?
Herren kaller på deg, Anna. Det er ikke vår sak å tvile på hans motiv.
Jeg må gå og diskutere fangen vår med Ben og Zack.
Det er nok best at du blir her til de andre stoler på deg.
Geværet du hadde med deg har jeg ikke sett siden krigen.
- Du var heldig som overlevde skuddet. - Hell har ikke noe med det å gjøre.
Gud står på vår side. Vi kan presse tilbake Berserkene og vinne territorium.
- Nå begynner du å lyde som Zack. - Det er kanskje akkurat det vi trenger.
Se deg rundt. Folket her stoler på at vi beskytter dem.
Du skal bare sørge for å beskytte oss, så skal jeg inspirere til storverk.
Jeg kaller til dette møtet mellom de eldstes treenighet.
- Alle valg skal være bindende. - Skje Guds vilje.
Peter, jeg har stemt for at vi avliver fangen.
Ben syns at vi skal forhandle om beskyttelse med Berserkene.
Du får den avgjørende stemmen.
- Hans nærvær kan skade gruppa vår. - Jeg visste at du ville forstå.
- Jeg kan lede en gruppe som kontakter... - Jeg hadde ikke snakket ferdig!
Vi utfører dommen og henretter ham i morgen.
Du tok rett valg, Peter.
Peter ba meg hente deg til festlighetene.
"Moby Dick"?
Den har jeg ikke lest siden jeg var barn.
- Det er noe av et slektsklenodium. - Guds ord er de eneste vi trenger.
Hvorfor har Peter så mange bøker da?
Du er virkelig modig som har overlevd helt alene.
Og nå har du Peter. Du må ha gjort inntrykk siden han sponser deg.
Peter har vært snill, ingen tvil om det.
- Hva skjedde der ute med de to mennene? - Hva mener du?
- Peter vil ikke si noe. - Peter gjorde det som måtte til.
Det høres ut som om du ikke er enig.
De to mennene sa at de kjente deg og Zack.
- Det virket ikke som om de likte dere. - Og du trodde på dem?
Bare så du vet det...
Dette er min landsby og Peter var min først.
- Du fant et verdig medlem, Peter. - Jeg viste henne bare veien.
Hun måtte selv vandre veien fram.
Når bestefaren hans og jeg møttes var Peter bare... tolv?
13.
Men alt da hadde han Den hellige ånds velsignelse.
Uten ham hadde Judith og jeg ikke kunnet skape dette vakre stedet.
- Du gir meg altfor mye ære. - Alltid så ydmyk.
- Jeg vil hilse Anna i morgen tidlig. - Ja da, ingen tid å miste.
- Hva betyr det? - En bønn og dåp.
- Mamma døpte meg da jeg var liten. - Selvsagt.
- Moren var en gudfryktig kvinne. - Det syns også i datteren hennes.
Men vi lever ifølge den nye læren her. En andre dåp er et krav.
Her lever bare de rene. Din arvesynd er kanskje borte-
- men nå må farsottens synd tilintetgjøres og befris fra oss alle.
- Det er Guds vilje. - "For jeg vil lege dine sår."
"Og lege deg fra de sår du har fått, sa Herren."
"Da man nå kaller deg Den fordrevne, det Sion som ingen spør etter."
- Amen. - Amen.
Amen. Unnskyld meg.
- Det brenner en ild i henne. - Ja.
Godt dagsverk, Peter.
Hvordan forliker du den andre dåpen med Skriften som du alltid siterer?
Bibelen er en velsignet bok, men den har blitt tilpasset gjennom årene.
Det nye testamentet, Det gamle...
Verden har forandret seg mye de siste tiårene.
Og vi følger Guds nye lære.
Og hvem snakker for Gud? Du?
Noen må gjøre det.
Det er bare en seremoni for å ønske deg velkommen hit.
- Det er vel fremdeles mitt valg? - Selvsagt!
Men du er en smart jente og vil velge Gud.
Det eneste andre alternativet er syndig.
- Hva gjør du? - Jeg skal gå til rommet mitt.
Jeg så deg ved gjerdet tidligere.
- Her er man alltid overvåket. - Er du fangevokteren min?
Du har en skarp tunge. Se opp så den ikke setter deg i knipe.
Det sa alltid moren min.
Jeg har bare ikke hatt mulighet til å teste teorien på fremmede.
Du har flere muligheter nå. Skal jeg følge deg tilbake til festen?
Nei, jeg klarer det selv.
Jeg hadde også vanskelig i begynnelsen. Nøl ikke å prate med meg om det.
- Sier du det til alle? - Det er hyggelig med et nytt ansikt.
Ben.
Kan jeg prate med deg om jeg vil hente mine våpen og stikke herfra?
For din egen skyld later jeg som om du ikke spurte om det.
- Jeg er altså fange her? - Vær forsiktig, Anna.
Folk her liker ikke andre som vender den sanne veien ryggen.
Jeg mente ikke å fornærme noen...
Vinen min gjør at folk sier ting som de ikke mener.
Vi holder denne samtalen for oss selv.
Slapp av, du blir vant til det.
Det gjør nesten alle.
Herre, rens denne troende fra farsotten så hun kan bli en av oss.
Jeg ber om dette i Herrens navn. Amen.
Godt, du er klar. Det er på tide å arbeide.
- Hvor har dere funnet alt dette? - Det meste fantes alt her i leiren.
Resten har vi samlet sammen.
- Hvem har laget disse? - Vår forrige smed.
- Hva skjedde med ham? - Han gikk vill fra den sanne veien.
Forsvar er viktig. Du skal gjøre våpnene kampklare og overlate dem til Ben.
Han sier hva vi trenger mer av og så lager du det.
- Var det alt? - Folk trenger sine verktøy reparert.
Vi har snart ikke mer kull, så bruk ved så mye du kan.
Da lar jeg deg sette i gang.
- Jeg er Anna. - Jeg er Sarah. De er Lauren og Maria.
- For noen fine navn! - Du er virkelig velsignet.
- Hvorfor sier du det? - Peter er jo sponsoren din.
Han var snill nok til å ta meg inn.
Hvis jeg hadde vært eldre, kunne han ha valgt meg som sin første.
- Hva mener du? - Man må være 15 for å sponses.
Har ingen av dere blitt døpt ennå?
Vi har så klart alle har blitt renset fra farsotten.
- Jeg forstår ikke skikkene deres ennå. - Dere er forbundet gjennom Gud nå.
Jeg håper at min sponsing blir like vakker som din.
Det blir den sikkert.
Anklagene er følgende:
Denne man gikk med vilje inn på territoriet vårt i hensikt å stjele.
For det andre har klanen hans angrepet og drept vår landsbys lovlydige innbyggere.
Og mest alvorlig av alt, denne man vendte Gud ryggen-
-og tilba i farsottens navn!
Har du noe å si til ditt forsvar?
Dommen har falt gjennom de eldste ifølge vår landsbys gjeldende lover.
Straffen for disse forbrytelsene er døden.
Dommen blir utført ved månens første lys i kveld.
Må Guds vrede rene oss fra denne avgudsdyrker.
Amen.
Jeg har arbeid å utføre. Vi får være sammen senere.
Kjenner du meg igjen?
- Et søtt ansikt glemmer man ikke. - Du kan altså prate?
- Når det passer meg. - Du er ynkelig.
Du stjal. Broren din fikk sone for den forbrytelsen.
- Ved å at late som om du er smittet? - Ditt folk dreper i Guds navn.
En svakhet. Gjem deg ikke bak ham.
Det gjør jeg ikke og dette er ikke mitt folk. Jeg former min eget skjebne.
Du snakker sant. Skjebnen bestemmer man selv.
Bestem selv. Slipp meg fri, så skal jeg vise deg veien.
Nei.
- Du får det du fortjener i kveld. - Fortjener?
- Vi lot denne landsbyen være. - Hva snakker du om?
Hvordan har det seg at Forandringen ikke fant sted her?
Vi tilpasset oss for å forhindre Forandringen.
Forstår du ikke? Du har blitt bønnhørt.
Vi er ikke sykdommen, vi er løsningen.
Vi er botemiddelet. En pris er krevd og dere alle skal få betale.
Du glemte dette da du drepte broren min.
- Tenk på ham når du dør i kveld. - Jeg kommer ikke til å brenne opp.
- Hva gjorde du hos den fordømte? - Ingenting.
- Sa han noe til deg? - Noe om at vi alle kom til å dø.
Det var mer enn jeg klarte å få ut av ham.
- Han syntes nok bare at jeg var pen. - Selv de gale har visst øyne.
Du trenger ikke bekymre deg. Han er borte i kveld.
- Takk, Zack. - Du er en av oss nå.
Vi deler alt her.
Om du trenger noe skal du aldri nøle med å spørre meg.
Dere har alle vært så snille mot meg.
- Hva gjør du? - Drar.
Akkurat som jeg skulle ha gjort da du drepte de to mennene.
Det var ikke tilfeldig at jeg fant deg.
Jeg ba om det og Gud bønnhørte meg.
Jeg vet at Han testet meg da du ville bli, men jeg visste...
- Jeg visste at Han ville høre meg. - Du løy for meg!
Se deg rundt. Her fins bare gamle menn og småjenter.
Jeg trengte en kvinne. Jeg måtte... ha en like.
- Det gikk jeg ikke med på. - Du gikk ned i vannet!
- Tilhører jeg Zack også? - Ikke mer enn jeg tilhørte Judith.
De er eldste og de har rett til det. Men jeg er sterk og kan beskytte deg.
- Dere er helt gale. - Nei, nei. Vi må gjenoppbygge.
Barna våre skal bli store ledere.
- Hjelp meg! - Er du der, Peter? Vi har problemer!
- Er alt som det skal her? - Ja da. Hva er problemet?
En speider så en gjeng Berserker på vei hit over.
- Hvordan vet de at vi har ham? - Jeg vet ikke.
- Vi må doble vaktstyrken. - Vi har ikke nok menn!
- Da må vi konfrontere dem. - Det er ikke for sent å forhandle.
Vi tar med oss fangen å forhandle med. - Du blir også med.
- Jeg tror ikke... - Det bestemmer ikke du!
Ingen fare, Ben.
Kom tilbake helskinnet.
Sist jeg så dem var de på vei mot Fillman-passasjen.
Vent.
Lee, hjelp til å bære Annas saker.
Kniven også.
Fram med hendene. Fram med hendene, sa jeg!
Jeg ventet til vi var utenfor leiren så du skulle slippe å skamme deg.
- Det var stort av deg. - For ditt eget beste.
Til du har fortjent tilliten min igjen. - Hold et øye med henne.
Opp med deg!
Landsbyen vår er ikke perfekt, men det fins verre steder der ute.
Peter er en god mann, men når han har bestemt seg for noe...
Gi ham litt tid. Du vil lære å like ham.
Jeg har visst ikke noe valg.
Nei. Det er ikke mange av oss som har det.
Den Berserken drepte broren min. Det er ikke rett å slippe ham.
Ingenting kan få broren din tilbake.
Dette garanterer oss sikkerhet i landsbyen.
- Skulle ikke broren din ha villet det? - Du kjente ikke David.
Nei, det gjorde jeg ikke.
Hør på meg. Hvis det går galt i dag...
Ikke la dem ta deg til fange. Det er bedre å dø her ute...
enn å la dem utnytte deg.
Nå går vi.
Peter. Her slutter sporene.
- Hvor er folket ditt? - Jeg sa at jeg ikke skulle brenne.
Det er ikke kveld ennå.
Vi burde kanskje gå tilbake. Dette føles ikke riktig.
- De kan ikke vite at vi har ham med. - Er du sikker på det?
Nei, vi trenger ham levende!
Nei, Anna! Vent!
- Anna? - David?
- Jeg trodde du var død! - Om de finner deg, så dreper de deg.
- Hva skal vi gjøre? - Vi rekker det ikke.
Beklager dette.
- Søsteren din var med dem. - Jeg mistet henne i skogen.
Din første kamp.
Du skal få æren.-Forlat ham!
Du har skjebnen i dine egne hender.
Du gjør som du vil.
Slutt deg til oss eller møt din Skaper.
Sett i gang, da! Jeg har ikke hele natten på meg.
Se om dere finner flere etternølere og gå siden til landsbyen ved innsjøen.
De startet krigen, men i natt avslutter vi den.-Ikke du.
Du kjempet godt i kveld. Men søsteren din...
Du lot henne slippe unna. Slapp av, du har vist hva du er god for.
Men du kjenner regler våre. Det fins en pris å betale.
Jeg er klar.
Bra.
Smerte...
er det eneste som er sikkert i livet.
Vi er de eneste som forhindrer farsotten.
Vi kan ikke vise svakhet.
- Jeg vet det. - Nå holder det!
- Du er full av overraskelser, jente. - Hold kjeft!
Gå bort fra ham!
- Du skulle ha reddet deg selv. - Vi er familie.
Du tar feil når du tror at han trenger reddes.
Hva gjør du?
De er familien min nå. Men du har et valg, akkurat som jeg.
- Bli med oss, så er vi sammen igjen. - Dere er mordere!
- Det var ikke David som drepte ham. - Jeg skylder ikke på David, men deg.
- Her slipper jeg samfunnets lenker. - Du er ikke fri. Det er en løgn!
Løgnen er å tro at jeg var svak. Jeg fryktet de forandrede.
- Nå forsvarer jeg de svake. - Du var aldri svak. Han manipulerer.
Fortiden er støv, men framtiden er leire.
Det er vi som former den.
- David har gjort sitt valg. - Du har skjebnen i dine egne hender.
- Du er broren min, David. - Du må velge en av veiene.
Beklagelig. Men stillhet er også et valg.
La dette bli ditt endelige prøve. Forlat den svake gutten i støvet.
- Vær så snill, David... - Du bestemmer selv.
Drep henne, ellers gjør jeg det.
Du bestemmer selv. Unnskyld...
- De hørte skuddet. Du må rømme. - Du mener "vi"?
Jeg blir ikke med deg.
Men du lever jo! Vi kan begynne på nytt, du og jeg.
Jeg har reddet deg to ganger nå. Det blir ingen tredje.
Jeg kom tilbake for å redde deg!
Ser det ut som om jeg trenger din hjelp?
De kommer. Løp! Nei, løp!
- Du lever! - Jeg sa jo at jeg skulle beskytte deg.
- Vi må stikke. Det kommer flere. - Jeg må vise deg noe.
- Er det ikke vakkert? - Er det landsbyen?
Brannen startet for flere timer siden.
Vi burde gå tilbake. Det fins kanskje overlevende.
Jeg forstår ikke.
Gud var på vår side. Hvordan kan dette... Hvordan kan noe sånt skje?
Gud velger ikke side.
Han valgte meg.
Jeg ønsker at det var sant. Det gjør jeg.
Samfunnet vårt var korrupt.
Jeg forstår det nå. Jeg innser virkelig det.
Men du og jeg kan skape noe bedre.
Nei! Nei!
- Forstår du ikke? Det er hans plan. - Hold opp!
Vi vil ikke lokke dem hit.
Det er ingen fare, Anna.
Anna... Anna, jeg tilgir deg.
Jeg trodde ikke at jeg skulle få se deg igjen.
Du er den siste jeg ville tro hadde overlevd. Jeg trodde mer på Ben.
Hjelp meg å ta ham ned.
Er det flere igjen?
Hva med barna, Judith?
Det var kaos. Og de tok seg god tid også.
- Tortur, voldtekt... - Du overlevde.
Jeg gjemte meg, men jeg så alt.
Jeg kunne ikke redde ham.
Jeg prøvde ikke engang.
- Peter? Hvis du ikke så ham... - Han fikk det han fortjente.
Det har ikke alltid vært sånn.
Men så gjør livet at man blir forandret litt etter litt.
Verden gjorde deg ikke ond, Judith. Det klarte du av helt alene.
Det hadde nok vært enklere om jeg døde.
Men Gud skånet meg.
Hvor har du tenkt deg?
Jeg har aldri sett havet.
Jeg begynner vel der.
Og så? Finne gode folk? Skape seg et bedre liv?
Det fins ikke lenger.
Det fins enda verre ting enn Berserker.
Du har ikke engang sett en Forandret!
Du vil dø i jakten på drømmen din, Anna!
Drømmer gir oss håp.
Og om vi ikke har noe håp, fins det ingen mening å leve.
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com